Parintele Cleopa a Trecut la Domnul
În diminata zilei de 2 dec. 1998, Dumnezeu a chemat la Sine, în cel de-al 86 an al vietii, pe Parintele Arhimandrit CLEOPA ILIE de la Mânastirea Sihastria (jud. Neamt) pentru a primi rasplata vietii sale închinate în întregime si fara nici o rezerva lui Hristos si Bisericii, cu care el s'a identificat si pe care a slujit-o mai ales cu predica si cuvântul scris de învatatura. Parintele Cleopa a fost si ramâne un Ioan Gura de Aur pentru toti românii. Predicile si cuvintele sale de învatatura au atras la Sihastria nenumarati pelerini din întreaga tara care au putat sa contemple, în chipul curat si luminos al Parintelui, pacea si fericirea raiului si totodata, sa se hraneasca cu învatatura cea mai curata a Bisericii. Chiar teologi mari, ca Parintele Staniloae (±1993), Parintele Galeriu si atâtia îl ascultau pe Parintele Cleopa cu interes sau îi cereau sfatul duhovnicesc.
Prin sfintenia vietii sale, câstigata prin multe nevointe, prin rugaciune si post, prin privegheri de toata noaptea si ascultare întru smerenie, Parintele Cleopa a devenit, împreuna cu alti mari traitori în Hristos, ca Parintele Paisie (±1992), Parintele Arsenie Boca (±1989), Parintele Arsenie (Techirghiol), Parintele Sofian (Bucuresti), Parintele Iachint de la Putna (±1998), Parintele Teofil de la Sâmbata si altii, constiinta însasi a Bisericii noastre. Credinciosii adevarati nu s'au smintit niciodata de neputintele preotului sau chiar ale ierarhului lor, pentru ca s'au raportat în primul rând la modelul de sfintenie oferit de acesti mari Parinti ai Ortodoxiei românesti.
Prin forta duhovniceasca a exemplului sau, Parintele Cleopa a reprezentat coloana vertebrala a Bisericii noastre în timpurile cele mai dure ale existentei sale. Timp de aproape 10 ani a trait singur în pustia cea mai adânca a muntilor Neamtului, într'o nevointa asemenea îngerilor, identificându-se si rugându-se pentru toti cei prigoniti ca si el pentru credinta, pentru adevar, dreptate si libertate. La chemarea Patriarhului Justinian (1948-1977), Parintele Cleopa a iesit din pustie pentru a se pune în slujba calugarilor si a mirenilor, pe care i-a îndrumat duhovniceste pâna la sfârsitul vietii sale. Dar nimeni nu l-a auzit vreodata plângându-se de prigoana la care a fost supus în tot timpul dictaturii comuniste, care l-a urmarit neîncetat pentru imensa popularitate pe care a avut-o. El a stiut, mai bine decât oricine, ca prigoana si suferinta sunt îngaduite de Dumnezeu pentru pacatele oamenilor, dar nu spre pierderea, ci spre mântuirea lor. Astfel, cu întelepciunea sarpelui si cu nevinovatia porumbelului, dupa porunca Mântuitorului, Parintele Cleopa a reusit, cu darul lui Dumnezeu, sa predice mereu multimilor care-l asaltau zi si noapte si sa scrie carti întregi de folos duhovnicesc, prin care s'au zidit si se vor zidi înca generatii întregi.
Parintele Cleopa a fost, de asemenea, un mare duhovnic, la care s'au spovedit patriarhi, mitropoliti, episcopi, preoti si nenumarati credinciosi.
Ca unul care i-am fost nevrednic fiu duhovnicesc, cautându-l si ascultându-l adeseori în cei 30 de ani de când Dumnezeu mi l-a dat ca sa-mi fie povatuitor, aduc, împreuna cu nenumaratii sai fii duhovnicesti, aceasta marturie despre sfintenia vietii sale si astept, întru nadejde, ziua în care Biserica îl va numara împreuna cu sfintii.
+ Mitropolitul SERAFIM
 
La Înmormantarea Parintelui Cleopa
În toamna anului trecut am fost aici si ca de obicei, am urcat la chilia de sus a Parintelui Cleopa. Stând de vorba cu el, mi-a spus: ''De-acum ne vedem la poarta raiului. Pâna atunci sa vii la înmormântarea mea si sa-mi cânti Vesnica pomenire!''
Iubiti credinciosi, nu spun nimic nou afirmând ca Parintele Cleopa a fost cel mai mare duhovnic al secolului nostru. Si se mentine în amintirea noastra prin toata viata lui, prin toata ruga lui. A fost un mare duhovnic nu pentru ca a stiut sa asculte, sau pentru ca a stiut sa vorbeasca, ci pentru ca a stiut sa îndrume si sa stapâneasca duhovniceste. E într'adevar marea performanta a duhovnicului de a nu fi doar confesor, ci de a fi si prieten si calauzitor. Parintele Cleopa a daruit tuturor, de-a lungul deceniilor, nu numai iertare de pacate sau dezlegare, a daruit speranta. El a fost un izvor de speranta pentru miile, zecile si sutele de mii de credinciosi din toata tara, care-i ascultau cuvintele. A facut din Mânastirea Sihastria un Athos al poporului român. A stralucit din hotar pâna-n hotar, si dincolo de hotare. El a fost acela care, de-a lungul deceniilor de dictatura, a fost român, a fost ortodox. Daca dictatorul tinea în palma un biet aparat represiv, Parintele Cleopa tinea în palma poporul român întreg, în toata credinta si evlavia lui. Prin aceasta a fost un întaritor de suflete. Altfel, ca om, Parintele Cleopa era înteleptul cu minte de batrân si cu sufletul de copil. Plângea ca un copil, se supara ca un copil, râdea ca un copil si se bucura ca un copil. Rar ne este dat sa vedem un asemenea om: curat la suflet si fara viclesug. În seara aceasta, Mos Nicolae aduce daruri copiilor cuminti; în seara aceasta, Mos Nicolae îi va face un dar, Îl va astepta la poarta Împaratiei Cerurilor, îi va deschide si-l va înfatisa lui Dumnezeu: Doamne, iata-l pe acest Cleopa cu suflet de copil! (Renasterea,Dec. 1998)
+ ARHIEPISCOPUL BARTOLOMEU